MÄNNISKAN SKAPADE CYLONERNA
DE UTVECKLADES
DE GJORDE UPPROR
DET FINNS MÅNGA KOPIOR
OCH DE HAR EN PLAN
Detta har hänt:
Det finns överlevande på Caprica. En motståndsrörelse.
Vi har slagits mot cylonerna, slagit till där vi kan.
Nu verkar de ha slagit sig ner. De bygger upp Caprica på nytt.
Sharon började som dold agent. Hon visste inte att hon var cylon-
- förrän programmeringen aktiverades.
Jag är Sharon, men en annan Sharon. Jag är här för att hjälpa till.
Jag har bestämt mig för att du är ett uttryck för mitt undermedvetna.
Finns jag bara i din hjärna?
Jag är gravid, Helo. Vi ska ha barn.
Ska Sharon föda vårt barn?
Knappast en värdig bärare, men man ifrågasätter inte Guds vilja.
- Cylonerna återföds. - Det låter logiskt.
Våra minnen laddas ned i nya kroppar.
Vi är nya och fräscha. Vi lär oss av döden.
NIO MÅNADER TIDIGARE
CAPRICA
Det måste finnas något sätt att ta sig ut.
Du måste ha en flyktplan, eftersom du inte vill bli dödad av dina egna.
Jag kan inte dö, Gaius.
När kroppen förstörs överförs minnet och medvetandet till en ny kropp.
Jag vaknar någon annanstans i en exakt likadan kropp.
- Finns det flera som du? - Det finns tolv. Jag är nummer sex.
- Jag vill inte dö. - Ner!
Älskar du mig?
Var...?
- Jag var i ett hus. - Du är inte kvar där.
Du är hos oss igen. Du är pånyttfödd.
Dog jag?
Du befann dig i ett hus som förstördes av en kärnvapenattack.
Men det är över. Du har laddats ned till en ny kropp.
Gaius... Han var i huset.
Gaius Baltar?
Ja. Lever han? Gör han det?
Jag är inte här.
Det är bara du som kan se mig.
Säg inget till dem.
Nummer sex, skulle det vara jobbigt för dig om dr Baltar vore död?
Om de känner till dina känslor för mig, kan det orsaka problem.
Det vore olyckligt...
...om han dog. Han var så hjälpsam. - Mycket.
Ditt uppdrag blev en stor framgång. Koloniernas försvar skadades svårt.
Anfallen blev en större framgång än vi hade hoppats på, tack vare dig.
TIO VECKOR SENARE
Du är en maskin, det är inte jag.
Jag vet att det gör ont, men försök att andas igenom det. Du blir bra.
Du är i Guds händer. Vi är hos dig.
Så ja.
Det går över, lita på mig. Allt kommer att bli bra.
Välkommen hem, lillasyster. Vi är här och tar hand om dig.
Vi är stolta över dig, Sharon.
Vi älskar dig.
Nej!
49579 ÖVERLEVANDE
SÖKER EFTER ETT HEM
SOM KALLAS JORDEN
NUTID CYLONOCKUPERADE CAPRICA
Jag tyckte att det symboliserade pånyttfödelse. En nystart.
Det är en minnesplats.
Vet du hur många som dog i attacken, bara i parken?
Visst blir den fin? Parken.
Här kan man koppla av och samla tankarna. Hur mår du?
Jag är lite stel.
Jag försöker vänja mig vid min nya kropp. Den är ju likadan, men...
Den känns fortfarande konstig.
Jag var också klantig, jag brukade stöta till saker och snubblade jämt.
Men det går över.
Det här är en chans till rening. Du har en ny kropp, ett nytt liv.
Allt du har samlat på dig av ångest, ånger och skuld...
- Låt det spolas bort. - Du anar inte hur tacksam jag är.
- Du har varit till stor hjälp. - Det är jag som är tacksam.
Det är vi alla. Du är en krigshjälte. Vi hade inte vunnit utan dig.
Jag ville bara säga att det är en ära att ha dig här på Caprica.
Det du gjorde...
...inspirerar oss. - Tack.
NUTID BATTLESTAR GALACTICA
- Hej. Hur mår du? - Jag fryser. Jag känner inte benen.
- Det är epiduralbedövningen. - Vad har hänt?
- Du blöder igen, men det ordnar sig. - Knappast troligt.
Tänk att ni kämpat så för att verka mänskliga och inte fixat rörsystemen.
Moderkakan har lossnat. Vi måste ta ut barnet nu, annars kan båda dö.
Akta er. Hon har hjärtklappning, och blodtrycket sjunker.
- Hon blöder. Vi måste göra akutsnitt. - Hör du mig, Sharon?
- Jag har svårt att vänja mig. - Du är cylonernas hjälte.
- Du är vår första kändis. - Jag är bara en nummer sex.
Du är så blygsam. Jag är en trea, och de är femmor och åttor.
Men dig kallar alla " Caprica nummer sex", som om du vore unik.
Det du gjorde var mycket svårt.
Du förförde en man så att han gav dig tillgång till-
- hans folks välbevarade hemligheter. Det uppdraget kan skapa oro.
Oro? Att ligga med mig och döda miljarder människor? Du njöt ju.
Det var svårt ibland.
Ingen inser vad du har varit med om. Därför behöver vi din hjälp.
En annan cylon har haft svårt med återanpassningen.
En hjälte till. En åtta, som vill kallas Sharon.
Och du tror att jag kan göra något?
Jag har... mina egna problem.
Du förstår inte. Hon behöver verkligen din hjälp.
- De funderar på att ladda ned henne. - Lägga hennes minne i kylförvaring?
Trevligt sätt att handskas med känslomässiga problem.
Nästan omänskligt. Det är ju det ni är.
Det är en sista utväg, men hon har regredierat.
Snälla.
Hon bor i den lägenheten. Där bodde hon när hon trodde hon var mänsklig.
Låg säkerhet. Två centurioner vaktar framsidan.
Det tredje rundhuvudet patrullerar på utsidan.
Rundhuvudet rapporterar till patrull. Blir svår att ta sig förbi.
Då går vi under. Avrinningsrännan leder till garaget under kaféet.
En hel del plastskallar där inne.
- Hon andas inte! - Sug.
- Vad händer? Vart ska hon? - Lungorna behöver extra syre.
Men hon lever väl?
Där har du svaret. Försvinn nu, vi måste klara mamman också.
- Tänker du sparka ut mig? - Nej.
Är du här för att hjälpa mig att anpassa mig, så är det ingen idé.
Det här är hemma. Jag går ingenstans.
Jag levde på Caprica i två år. Jag visste vad jag var.
Jag låtsades vara mänsklig.
Om du visste vad du var, vad är du då?
Bra på att ljuga.
Börja med elefanterna.
De är så vackra.
Från Ithaca?
Handgjorda. Jag fick dem av mamma när jag började flottans utbildning.
Är det hon?
Det ska det vara. Men inget är äkta.
- Allt är skapat för mitt uppdrag. - Att följa Guds väg är aldrig lätt.
- Religion funkar inte på henne. - Tror du att jag bryr mig om er gud?
Gud älskar dig.
Det här är kärlek. De här människorna älskade mig.
Jag älskade dem. Jag låtsades inte känna något för att köra över folk.
Jag älskade dem, och sedan förrådde jag dem.
Jag sköt en man jag älskade, förstörde en annan mans liv. Varför?
Jag är en lögnmaskin, en jävla cylon!
Förlåt. Det var inte meningen att...
Jag har plåster i badrummet.
Snyggt jobbat. Perfekt tajming.
Du rev dig med nageln samtidigt som glaset träffade väggen.
Jag har aldrig sett cyloner visa rädsla förut. Särskilt inte sexorna.
Spela rädd och känslomässigt sårbar. Det gör du bra.
Men jag är bättre och kan hjälpa dig. "Jag är annorlunda."
Jag är annorlunda.
- "Jag är mer som du." - Jag är mer som du.
Jag träffade någon här. En man.
Jag älskade honom och han mig, till slut.
En halv cigarett ger oss ett par, tre minuter att ta oss ut.
Stannar vi längre kan de hitta laddningarna innan de detonerar.
- Två eller tre minuter? - Det vet vi snart.
Stor risk för några plastskallars skull. Vi kan inte döda dem.
De laddas bara ner i nya kroppar... Så är det någon idé?
Den där plastskallen med Starbuck, "Sharon".
Hon sa att när de laddas ned minns de allt, ända till slutet.
De kommer att minnas att de sprängdes i bitar.
- Det gör ont. - Hoppas att det gör riktigt ont.
Snart fattar de budskapet: Det finns inga säkra platser.
Vill de slippa leva i helvetet och dö gång på gång: Stick från vår planet.
- Tre minuter och tio sekunder. - Bom.
Hans hus låg i en sluttning vid vattnet. Jag älskade utsikten.
- Min favoritplats i hela universum. - Magiskt. Synd att du sprängde det.
Efter nedladdningen åkte jag tillbaka till ruinerna.
Jag ville hitta någon form av koppling till honom.
Jag hittade några saker och behöll dem ett tag, men-
- jag insåg att de gjorde att jag inte började leva mitt nya liv.
Vad gjorde du med dem?
Jag brände dem.
- Jag kände mig fri. - En vacker historia.
Synd att allt är lögn.
Vem var mannen du älskade?
Du kanske har hört talas om honom? Gaius Baltar.
- Doktor Baltar? - Ja.
Gav han dig tillträde till koloniernas försvarssystem?
- Var det han som förrådde oss? - "Oss". Det låter bra.
Hon tror sig vara mer människa än cylon.
Precis som någon annan jag känner.
Jobbar han fortfarande för cylonerna? På Galactica.
Lev...
- Lever han? - Han är koloniernas vicepresident.
Visste du inte det?
Om barnet klarar sig - vad gör vi med det?
"Gör?" Vad menar ni? Ska vi kasta ut det ur en luftsluss?
Jag menar ingenting. Hade jag velat kasta ut det hade jag sagt det.
- Tur att barnamord inte är aktuellt. - Kom ihåg att det inte är en bebis.
- Det är en maskin. - Hälften maskin, hälften människa.
- Den hälften får inte glömmas bort. - Cylonerna jobbade hårt för den här.
Det är väl underförstått att det som är bra för dem är dåligt för oss.
Jag håller med. Och Sharon kan naturligtvis inte ta hand om barnet.
Det finns en sak till att tänka på.
Vi har cyloner i flottan. Om de får veta att barnet finns, kan de ta det.
Ni märker vart det här är på väg. Vi måste själva ta vårt barn.
Hej, Hera.
Hon är ganska stark.
Du gillar inte att vara där inne, va? Dina lungor måste bli starka.
Hon är vår lilla flicka. Vi har gjort henne.
Det gör nästan att man vill tro på cylonernas gud.
Nästan.
Jag älskar dig så otroligt mycket.
Kusten är klar.
Ta de här.
Sätt fart!
Varsågod.
- Varför sa de inget? - Det är fel fråga.
Varför jobbar vi ihop när hon vet att du skulle berätta?
Hon visste att jag hade känslor för Gaius och inte kunde släppa honom.
Hon måste ha vetat att det skulle utlösa de känslorna.
- Hon jävlas med dig. - Men varför?
Det är uppenbart. För att vara en cybernetisk livsform är du trög.
- Akta dig. - Är allt som det ska?
- Det är bra. Jag pratar med Sharon. - Jaså, om vad då?
Hon sa åt mig att flytta.
Det har ju vi sagt i flera veckor.
- Det kunde kanske hjälpa att prata. - Hon ljuger, tyvärr.
Hon har ingen önskan att se Sharon återställd.
De gör det bara. De laddar ned hennes minne.
Hur många cyloner är på kaféet?
Fullt, minst 40 personer. Tre minuter och tio sekunder.
Ett genombrott. Hon går med på att flytta ut ur lägenheten.
- Eller hur? - Ja...
- Jag flyttar. - När då?
När som helst.
Varför inte nu? Jag kan hjälpa till. Lägenheten ligger ju nära.
Visst.
Jag ska bara hämta några saker först.
- Bra jobbat, sex. Bra pratat. - Vi hade mycket att prata om.
- Hon är bakom dig. - Jag vet.
Beslutet står fast. Barnet ska inte tas om hand av cyloner-
- och jag kan inte riskera att cylonagenterna får tag i det.
- Jag behöver er hjälp, doktorn. - Visst. Men jag tycker inte om det.
- Jag behöver hjälpen nu. - Vi behöver en lista med bra namn.
Alla är kompetenta, alla är anonyma och alla är pålitliga.
- Ni har visst tänkt på allt. - Jag hoppas det.
Är du oskadd, Sharon?
Vad hände?
En explosion. Huset föll över oss.
- Trapphuset räddade oss nog. - Var är nummer sex?
- Hennes kropp är död. - Inte än.
Hjälp mig.
Det hade varit bättre om hon hade dött. Vi kan inget göra åt smärtan.
Jag kan hämta en bjälke och göra slut på lidandet.
Jag vill inte lämna livet en gång till.
Du bestämmer.
Var är vi, förresten?
Vi måste vara i garaget. Norra ingången är nog ditåt.
Då får vi börja gräva.
Håll ut.
Du kommer att klara dig.
En till som överlevde.
Håll ut. Vi ska hjälpa dig.
Det kommer frisk luft där nerifrån.
Tack. Jag trodde att det var kört.
En människa. Han utlöste nog explosionen.
Från motståndsrörelsen? Det finns inget militärt intresse för kaféet.
- Människor respekterar inte livet. - Jag tänker inte låta dig döda honom.
- Hon har rätt. Döda honom inte. - Varför inte?
Varför dödar ni honom inte?
Ni har haft ihjäl miljarder. En mer eller mindre ger inga samvetskval-
- eftersom ni saknar samvete... Eller hur?
Vi borde förhöra honom och leta upp hans medbrottslingar.
Visst. Du kan släppa nu, Sharon.
Vad är det här?
- Koloniflottans ID. - "Thrace, Kara."
- Starbuck. - Hon var på Caprica helt nyligen.
Hon flydde med hjälp av en annan Sharon.
Om hon gav honom den här, måste han ha betytt något för henne.
Så rart.
Du håller det i handen. Ett påtagligt bevis för en människas kärlek.
- Tänk om du kände så djupt för oss. - Det gjorde jag.
Det gör jag. Jag älskar dig, Gaius.
Var är det påtagliga beviset?
- Jag förstår inte. Hon mådde så bra. - Nej, det gjorde hon inte.
Jag försökte säga det. Lungorna var outvecklade.
Hon fick andnöd och vi intuberade för sent.
- Vi förlorade henne. Jag är ledsen. - Jag borde ha varit här.
Du behövde sova, Sharon. Du hade förlorat mycket blod.
- Ni mördade henne! - Snälla Sharon...
Vem gav ordern? Adama? Presidenten?
Jag dödar inga patienter. Vi gjorde vad vi kunde, men hon är död.
Så är det bara.
Ni kan få askan om några timmar.
Mördare!
Sharon!
Ni är mördare allihop! Mördare!
Ta ut henne!
Du lät dem mörda vårt barn.
Förlåt. Jag försökte. Jag gjorde mitt bästa.
Guds vilja var att vårt barn skulle överleva.
Hans vilja var att hon skulle leda nästa generation av Guds barn.
Hans vilja var att du skulle skydda henne.
Du har begått en oförlåtlig synd.
Nu får du och din ynkliga ras utstå Guds hämnd.
Hon är så vacker. Jag vet inte hur jag ska tacka er.
När jag förlorade mitt barn visste jag inte vad jag skulle göra.
- Bra att det ordnade sig för er två. - Hur kan någon lämna bort henne?
Adoptionen är hemlig. Mamman är officer på Pegasus och anonym...
...av politiska och religiösa skäl. - Jag ska vara tyst.
- Gör det något om jag tittar förbi? - Naturligtvis inte.
Bra. Nu kan ni gå.
Tack.
Jag vet hur hemskt det var för dig, men det var helt nödvändigt.
Cylonerna tror inte att barnet finns längre. Det är mycket bra.
Letar du efter den här?
Du kan ta den. Varsågod.
- Vad håller du på med? - Nu kan han ta vad han vill ha.
- Kom igen. Du kan få lite försprång. - Jag stannar här.
Nu kommer de och hämtar oss. Och dig.
- Dig är de särskilt intresserade av. - Låt honom vara.
Sharon.
Du är cylonernas hjälte.
Nu är du bara en trasig maskin som tror att hon är människa.
Men du är inte människa, och kommer aldrig att bli.
Jag är i alla fall ingen mördare.
Jag har ett samvete och kan skilja på rätt och fel.
Du är faktiskt en mördare.
Livet är kort. Men inte nästa.
Släpp loss ditt hjärta och låt din själ fångas in.
Jag älskar dig, Gaius. Mitt hjärta och min själ tillhör dig.
De är nästan inne.
Vet du varför de ville att du skulle jobba med Sharon? För att bli galen.
De laddar ned ditt minne och dumpar kroppen, som med Sharon.
- Vi är farliga. - Va?
Sharon och jag. Vi är kändisar i en kultur som bygger på enhet.
Våra röster räknas. Mer än hennes och andras.
Vi är cylonernas hjältar. Två hjältar med olika synsätt på kriget.
Synsätt som bygger på att vi älskar två människor.
Hon ville att jag skulle jobba med dig för att få veta att Gaius lever.
Hon ville se mig galen.
Ni har blivit förstörda av det ni har varit med om.
Ni är körda.
Tro på lögnerna, bry dig inte om sanningen. Jag ska ge dig bevis.
Tala från ditt hjärta och berätta om de saker du vet är sanna.
Folkmord, mord och hämnd. Synder i Guds ögon.
Det vet vi, och det vill de inte höra.
Då måste de omvärdera vad de håller på med.
Då kanske de inser att det var ett misstag att utplåna mänskligheten.
Gud älskar mig.
Vi ses snart igen.
- De är nästan inne. - Stick nu.
- Frisk luft, då kan du kan komma ut. - Är det här något trick?
Du kan stanna och bli torterad. Det avgör du.
Vilka är ni? Vad är ni för slags människor?
Jag vet inte.
Vänta lite!
- När laddas hon ned och kan berätta? - Det var många på kaféet.
Minst 36 timmar innan de får fram henne. Det räcker.
- Räcker till vad då? - Att göra livet drägligare.
Vad menar du?
Jag har aldrig älskat någon i hela mitt liv...
...så som jag älskar dig nu.
Vårt folk behöver en nystart.
Ett nytt sätt att leva i Guds kärlek.
Utan hat och utan lögner.
De behöver bara någon som visar hur. Någon som cylonernas två hjältar.
Jag är med dig.
Vi har hittat dem.
- De lever. - Ja, det gör vi.
Vi lever.
Översättning: Charlotte Arwedsson www.broadcasttext.com